Brudekiste i fyrretræ med svalehalesamling -
- og håndsmedet hængsler udformet som tulipanhoveder.
Skænk i valnød.
Dekorationer fra det 16. århundrede med hermer og grif-formede kartoucher.
Forskønnet på jammerlig vis i det 19. århundrede.
Skabe af egetræsfinér i flamsk stil.
I lågerne er der udskæringer af menneskelignende figurer og karyatider.
Er der noget galt, mr. Oldman?
- Er det noget af betydning? - Jeg tog gerne imod dette som en gave.
- Jeg kan slet ikke huske det. - Det ligner råddent træ.
Men for århundreder siden må det have været et maleri.
Godaften, mr. Oldman.
Personalet her hos Styrorex vil gerne lykønske Dem, mr. Oldman.
Tillykke, mr. Oldman.
I år vil chefkokken gerne byde Dem på en renæssance-dessert.
Med vaniljecreme og bitre mandler.
Velbekomme.
Faldt det ikke i Deres smag, mr. Oldman?
Jo, absolut, men jeg har først fødselsdag i morgen.
Nu er klokken 22.35, og jeg er meget overtroisk. Lad, som om jeg spiste det.
Vi ses i overmorgen.
Direktøren for Vatikanmuseet vil gerne ringes op.
- Angående Cellinis relikvie? - Rapporten er i al fald færdig.
- Hvor skal alle gaverne hen? - Hjem til mig. Undtagen mobilen.
- Kun én mobil i år. - Fint. Folk ved nu, at jeg hader dem.
Du tager den vel selv, Virgil? Det er det første opkald på din fødselsdag.
Tradition.
- Hallo? - Jeg håber ikke, at jeg forstyrrer.
- Hvem er det? - Claire Ibbetson.
De må ikke lægge på igen. De er mr. Oldmans sekretær, ikke?
Sig blot frem. Det gør ingen forskel.
- Jeg kender ingen og er helt alene. - Dette er ikke en hjælpelinje.
Jeg er ikke så god til at forklare mig. Jeg taler ikke så tit med andre.
Pris Dem lykkelig for det. Det er risikabelt at tale med andre.
Men De ringede mig op, så De løber en risiko nu.
Det drejer sig om møblerne i mine forældres villa. De... for et år siden.
- Forstår De? - Ja.
Jeg har altid hørt genstandene omtalt som utrolig værdifulde.
Sjældne genstande. Inklusive malerier. Desværre har jeg ingen billeder.
- Og hvad så? - Jeg har endnu ikke besluttet mig.
Men jeg vil gerne have... Hvad er det, man kalder det?
- En vurdering. - Præcis.
Derfor vil jeg gerne lave en aftale med mr. Oldman.
- Kender mr. Oldman Dem? - Nej, slet ikke.
Men... jeg ved en masse om ham.
Mr. Oldmans assistenter tager sig af de indledende vurderinger.
Jeg udtrykker mig vist uklart. Jeg vil tale personligt med mr. Oldman.
Mr. Oldman tager sig aldrig af indledende vurderinger.
Men far sagde inden sin død, at hvis jeg ville sælge det hele -
- skulle jeg lade mr. Virgil Oldman lede auktionen, for han var bedst.
Solgt! Mine damer og herrer, det er mig en glæde at præsentere nummer 231.
Et gammelt refraktorteleskop fremstillet af Galileo Galilei.
Det virker stadig upåklageligt. Skal vi begynde ved €1.000.000?
- 1.100.000. - 1.100.000. 1.200.000.
1.300.000. 1.400.000 via telefon.
1.500.000 bagest i lokalet. 1.700.000. 1.800.000 i lokalet.
1.900.000. 2.000.000.
Prosit. Var det et bud, hr.?
2.000.000. 2.100.000.
2.300.000 via telefon.
2.500.000. 2.700.000
2.700.000. Nogen højere?
2.700.000. Solgt. Tillykke, sir.
Nummer 232. Boris Grigoriev. Tryk. Olie på lærred. 60 x 70.
Den bliver solgt for bedste bud.
€1000. €2000.
3000. 4000. 5000 over nettet.
6000. 7000.
8000. 9000 via telefon.
10.000 bagest i lokalet. 11.000 over nettet.
12.000. 13.000 over nettet. 14.000. 15.000.
Det her er ikke godt for min nakke.
€15.000.
€20.000. Flere bud? Solgt!
- Smukt, ikke sandt? - Jo. Meget.
Du udnytter enhver mulighed, ikke sandt?
- Hvem er det i virkeligheden? - Janski.
En russisk maler, der døde i 30'erne. Enestående landskabsmaler.
Men udover landskabsmotiver malede han også tre portrætter.
- Kun tre i hele sit liv. - Og dette er det ene af dem.
Det er dobbelt-op, okay?
- Hvor længe har vi kendt hinanden? - Længe.
Vi har lavet mange spektakulære numre. Kan du huske Milo Hensen?
Du vidste, at han ville blive et stort navn.
Vi fik portrættet af hans mor for en slik for næsen af de fjolser.
- Det må være en formue værd i dag. - Er du bitter over prisen?
- Har vi nogensinde talt om penge? - Nej.
Hvis det er nok for dig, er det også nok for mig. Bare du er tilfreds.
Men gid jeg kunne overbevise dig om, at mine malerier vidner om talent.
Selvom du kan male, er du altså ikke kunstner.
Du indeholder ikke den fornødne mystik, Billy.
Du har ret. Dobbelt-op var ikke nok.
Jeg har aldrig nogensinde før måtte stå og vente på nogen i 40 minutter.
Det er frygtelig uopdragent.
- Jeg forsøgte at ringe til Dem. - Det er ingen undskyldning.
- Hold Dem væk fra mig. - Ingen tog telefonen.
- Og jeg har ikke Deres mobilnummer. - Jeg ejer ikke en mobiltelefon.
- Ibbetson-kvinden er i røret. - Bed hende gå ad helvede til.
Hun græder, og hun lyder desperat. Hun blev kørt ned på vej til jeres møde.
Det vil jeg blæse på.
Hun blev slået bevidstløs. Hun lå i en blodpøl, da ambulancen kom.
Fint. Stil hende om.
- Ja? - Tilgiv mig.
Det var absolut ikke min mening at opføre mig respektløst.
- Det er forhåbentlig ikke alvorligt. - Nej. Jeg bliver udskrevet i morgen.
Godt. Jeg håber, at De snart er på benene igen.
Kan vi lave en ny aftale om at mødes? Kan vi ikke godt?
Fint. Men jeg sender en af mine assistenter.
Forhåbentlig er det den samme, som jeg talte med sidst.
- Hvad mener De? - Jeg kan ikke forklare det.
Men jeg forstod straks, at den stemme kun kunne tilhøre Dem, mr. Oldman.
Overraskende, ikke sandt?
Vi bør kunne få hele ansigtet frem og en del af hendes kjole og baggrunden.
- Utroligt. Hvorfor mener mr. Oldman... - Hvornår er det fra?
Det er for tidligt at sige. Men måske kan mr. Oldman opklare det for os.
- Det er en forfalskning. - Hvordan det? Det er jo smukt.
Ja, men det er bare ikke en original.
Ifølge vores analyser er det fra det tidlige 17. århundrede.
Ældre endnu. Det er en Valiante. En falskner fra det 16. århundrede.
Hun kopierede store værker, men som kvinde kunne hun ikke signere dem -
- så hun skjulte en personlig kode i værket.
Her er koden gemt i motivets øje.
Lysglimtet i øjet er et V. Som i Valiante.
Det er en smule værd, men intet i forhold til originalen.
- Er De mr. Oldmans assistent? - Ja.
Jeg hedder Fred, og jeg er opsynsmand.
- Kom ind. - Tak. Og miss Ibbetson?
Miss Ibbetson fik feber i nattens løb.
Hun burde have ringet, så jeg ikke endnu en gang var kommet forgæves.
Hun vil gerne have, De går i gang med vurderingen. Jeg kan vise Dem rundt.
De kan få adgang til alt. Følg med mig.
- Hun håbede på at møde Deres chef. - Tja, men hun mødte jo ikke selv op.
Det er sandt. Det går vel også hurtigere på denne måde.
Beklager rodet. Det er gået ad hekkenfeldt til -
- siden miss Ibbetsons forældre døde. Lad os gå ovenpå.
Hvornår døde ejerne?
Selvom her ser farligt ud, er det kun et år siden.
Først mrs. Ibbetson. Og knap 45 dage senere døde stakkels mr. Ibbetson.
Bare tag Dem god tid. Jeg trækker lige gardinerne fra.
Her er for mange vinduer.
- Har miss Ibbetson søskende? - Nej. Hun er enebarn.
- Er hun gift? Har hun været gift? - Nej. Aldrig.
Hun har vist ikke engang en kæreste.
- Bedsteforældre, tanter, onkler? - Nej.
Så vidt jeg ved, er miss Ibbetson alene.
Her er mange værelser. Jeg har aldrig helt fundet ud af, hvor mange her er.
- Har andre haft vurderet det tidligere? - Nej. De er den første.
Miss Ibbetson er utrolig glad for villaen. Måske for glad.
Hun ville helst beholde alt, med det går jo ikke.
Imperiet smuldrer. En enlig kvinde kan ikke holde det.
- Vil hun også sælge villaen? - Det ved jeg ikke. Måske noget af den.
- Ikke hele villaen. - Hvad arbejder hun med?
Det ved jeg ikke. Jeg talte kun med hendes forældre.
- Må jeg se kælderen? - Denne vej. Der er langt derned.
Værsgo.
- Jeg ved virkelig ikke, hvad det er. - Du har da aldrig før givet op.
Du har fremstillet de mest fantastiske dimser af jern.
Optiske og aritmetiske ting. Vandure...
Selv den hårtørrer som Jules Vernes hustru brugte.
Men du har intet bud på denne særegne himstregims?
Tænk, at en kunstkender som dig kan blive så optaget af lidt jern.
Jeg er ikke som sådan interesseret i objektet, men i dets selvmodsigelse.
Se. Det lå sådan her på det fugtige gulv.
Men rusten sidder heroppe. Ikke nede ved fugten.
- Hvad betyder det? - At det ikke har ligget der ret længe.
Det er rustet et andet sted eller er blevet vendt om.
Tja, en lille øvelse i at drage konklusioner.
- Hej, Robert. Lykkedes det? - Tvivler du da på mine evner?
Den fungerer perfekt nu. Og jeg har transskriberet optagelserne.
- Du er et geni. Hvad skylder jeg? - Du kan invitere på middag en dag.
- Okay. Må jeg give dig et kys? - Ja da.
Godaften.
William Adolphe Bouguereau. "Venus' fødsel".
Ægte.
Umberto Veruda. "Den ærlige", 1890.
De er virkelig i vælten nu. Jeg havde håbet at se Dem i tv...
- Jeg holder mig helst i baggrunden. - På det punkt ligner vi hinanden.
Det betyder ikke, at vi vil kunne enes. Min sekretær har ledt efter Dem.
Hvordan ved De, at en ukendt maler vil blive berømt?
Intuition. Og jeg stoler intuitivt ikke på Dem.
Jamen jeg har da betroet Dem mine ejendele.
Der skal foreligge en kontrakt, før inventarlisten udarbejdes.
Det tager tid, og hvis De ikke snart vil mødes, kommer vi aldrig i gang.
Gå i gang. Den dag, De begynder, lover jeg at mødes med Dem i villaen.
- Pas på. - Det ser tysk ud.
Østrigsk. Klokken er snart 11. Vi havde en aftale klokken 8.30.
Hun tager ikke sin mobil. Men hun kommer nok.
Klaveret er vist i fin stand.
Klaviaturet skal lige tjekkes, men nøglen er væk.
- Den er da lige her. - Sidste gang var her ingen nøgle.
Mr. Oldman, vil De hjælpe mig med bogskabet?
Italiensk bogskab. Massivt træ. Første halvdel...
- Hvem har ødelagt det? - Det har hele tiden været ødelagt.
- Bor der nogen i denne del af villaen? - Hvorfor?
Der er ændret på tingene.
Nej, mr... Jeg kender ikke Deres navn. Jeg troede, at De var...
- Det er ligegyldigt, hvem jeg er. - Her bor ingen.
Javel. Men hvis Deres frue ikke er her ved middagstid, afblæser jeg det hele.
Mr. Oldman!
- Miss Ibbetson. - Hallo? Mr. Oldman?
Kan De høre mig, mr. Oldman? Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige...
Spar mig for alle Deres undskyldninger.
Jeg kan intet gøre uden en underskrevet kontrakt. Er De med?
Læg den i entreen. Jeg skal nok skrive under.
Jamen jeg vil ikke samarbejde med en fjollet, overfladisk kvinde.
Pas på!
Jeg forstår godt Deres irritation.
Men tro mig. Det har været en lang række af uheldige omstændigheder.
Hvad skete der egentlig i dag?
Min bil er blevet stjålet, så jeg måtte på politistationen og anmelde det.
- Hvilken politistation? - Den i centrum.
- Hvor? - Ved torvet.
- Hvilket torv? - Hold op med at krydsforhøre mig.
Hvem tror De, at De er?
- Er De her, miss Ibbetson? - Hvad mener De?
- Er De her? - Jeg forstår ikke, hvad De mener.
Hvis De er her, så kom frem og forklar, hvad det her går ud på.
Ring til mig i aften, så forklarer jeg det hele.
Det er det samme materiale og håndværksmæssige arbejde.
- De hører helt sikkert sammen. - Er der ingen signatur?
Jeg fik godt nok fjernet rusten og oxideringen på den anden del.
Der står ikke noget.
Jeg kan gøre det samme ved dem her, men jeg kan ikke rigtig se noget.
Hvad har du fundet?
Tænderne er fæstnet til aksen ved hjælp af en ældgammel teknik.
Jeg har aldrig set noget lignende før. Se selv.
- Det er fra det 18. århundrede. - Det er måske noget stort.
Har du et bud på, hvad det er?
Tre dele af en mosaik er ikke nok, mr. Oldman.
Parret var syge de seneste par år. Villaen så allerede farlig ud dengang.
Mr. Ibbetson sagde tit, at de måtte sælge noget af det.
- Hvor gammel er miss Claire? - Omkring 27.
Hvad kan De ellers fortælle mig om hende?
Ikke noget. Jeg kender hende stort set ikke.
Men De har trods alt været ansat af familien Ibbetson i 10 år.
11 år for at være helt præcis.
Jeg har ikke haft ret meget med hende at gøre. Jeg har talt med hende, men...
Men?
Jeg har aldrig set hende.
- Hvad mener De? - Det passer. Ikke en eneste gang.
Hvorfor?
Fordi miss Claire lider af en meget mærkelig sygdom.
- Godaften, miss Ibbetson. - Jeg har ventet på Deres opringning.
Jeg vil ikke skændes, og jeg beklager, hvis jeg var grov tidligere.
Men hvis jeg skal påtage mig opgaven -
- vil jeg ikke tillade, at denne usmagelige spøg fortsætter.
Afbryd Deres arbejde for mig. Jeg beklager ulejligheden.
Bare send mig en regning. Godaften.
Nummer 93. Valiante. "Portræt af en kvinde".
Tidligt 16. århundrede. Inspireret af Christus' "Portræt af en ung pige".
Åbningsbuddet er £20.000.
22.000.
24.000. 26.000 via telefon. 28.000 i lokalet.
30.000. 35.000. Tak, hr.
40.000 via telefon. 45.000 i lokalet.
50.000. 55.000. 60.000. 65.000 via telefon.
70.000.
Nogen højere end 70.000? 75.000.
80.000 via telefon. Nogen højere? 80.000.
80.000.
90.000? Nogen højere? Solgt!
- Tak, hr. - Jeg bød også £90.000.
Det burde mr. Oldman da vide.
Nej, mrs. Derain. Mr. Whistler bød £90.000 som den eneste.
De bød samtidig.
- Hun bød først. Det så jeg. - Hvad gør vi?
Jeg er den største samler af Valiante-kopier. Jeg sagsøger Dem.
Du var for langsom, Billy. Du bød for sent.
Du var for langsom. Du fulgte ikke med i mit tempo.
Hun sad bag mig, så jeg så ikke, at hun bød.
Du er ved at miste taget!
Måske, men det er ikke første gang, vi har begået fejl.
Sådan kan det gå. Det plejer da ikke at gøre dig så ophidset.
Det var ikke en Valiante-forfalskning. Det var den ægte Petrus Christus.
Den er £8.000.000 værd.
Hold da op.
Det er jeg virkelig ked af.
Men selv da vi mistede Van Goghs "Dame med vifte" -
- tog du det ikke så tungt som nu. Hvad foregår der, Virgil?
642.
729.
918.
1011.
1119.
1320.
1404.
- Hvad skulle det være? - Te, tak.
8109. 8725.
Desværre, skat. 8625.
8725. 8725.
Se bedre efter, dit fjols.
Hold da kæft. Du har ret. 8725. Flot!
Farvel.
Jeg har renset dem grundigt.
Jeg har nærstuderet dem, og se, hvad jeg har fundet.
Vaucanson. Jeg kan ikke tro det.
Vaucanson konstruerede robotter i det 18. århundrede.
Jeg skrev mit speciale om ham.
Utroligt. En af hans mest berømte robotter kunne endda tale.
Ja. Folk betalte penge for at stille den spørgsmål.
Robotten bevægede hovedet, nikkede og svarede.
Der var garanteret en person indeni. Måske en dværg.
Ligesom i Edgar Allan Poes "Maelzel's Chess Player".
Ja. Men ingen kunne forklare, hvordan robotten altid kunne svare rigtigt.
Der var selvfølgelig fusk indblandet i at få robotten til at tale.
Men alt, hvad den sagde, var sandt.
Skaf mig alle delene. Så skal jeg nok samle Vaucansons robot.
Jeg har vist forpasset muligheden for at få fat i de manglende dele.
De er vel der, hvor du fandt dem her.
Jeg skal bare bruge 80 % af delene. Så kan jeg godt lave den.
Det er ikke så enkelt.
Undskyld. Det er min kæreste.
Sarah. Det er mr. Virgil Oldman.
- Hyggeligt at møde dig, Sarah. - Robert har fortalt meget om Dem.
Har I ikke mere interessante ting at tale om?
- Vil du med ud at spise? - En anden gang, tak.
- Godt. Så er det en aftale. Farvel. - Farvel.
Afblæs New York. Bed familien Alphason møde os her.
- Vi har selv indkaldt dem til mødet. - Og nu har vi ombestemt os.
- Claire Ibbetson har ringet. - Hvad vil hun nu?
- Hun vil gerne mødes klokken 14.30. - Hvor?
I villaen. Hvor ellers?
Jeg er meget taknemmelig for, at De ville komme, mr. Oldman.
- Hvordan vidste De, at det var mig? - Fred halter. Det gør De ikke.
Jeg troede ikke, at De ville tale med mig igen.
Jeg forstår godt, at mine undskyldninger er trættende.
- Deres opfør... Hvordan skal jeg sige? - Bare sig frem.
Jeg vil ikke benægte, at Deres lunefulde påhit er lidt trættende.
Forhåbentlig ikke for trættende.
Men jeg vil gerne undskylde... Ja, undskylde for min opførsel.
Den er vel typisk for "en fjollet, overfladisk kvinde".
- Hvorfor vil De ikke mødes med mig? - Det er ikke noget personligt.
Hvorfor skulle De ville samarbejde med en -
- som fylder Dem med så meget afsky, at De ikke kan bære at se på ham?
Det er svært at forklare. De vil alligevel ikke tro på mig.
Hvis jeg ikke troede på Dem, ville jeg ikke være her og lege gemmeleg.
Jeg mødes ikke med mange mennesker. Sådan har det været længe.
Det betyder da ikke noget.
Alle oplever perioder, hvor de foretrækker deres eget selskab.
Jeg har ikke forladt denne villa, siden jeg var 15 år.
- Jeg er ikke med. - Jo, De er. Det her er mit værelse.
Hvis der kommer nogen i villaen, låser jeg mig inde her.
Det har jeg altid gjort. Selv da mine forældre levede.
Jeg så dem sjældent. Jeg ser ingen.
- Men hvorfor? - Hvorfor går De rundt med handsker på?
Det er et spørgsmål om hygiejne.
De væmmes over at røre ved andre og deres ting.
Jeg kan ikke lide at være steder, hvor andre folk bor. Det er det samme.
- Har De ikke været udenfor i 12 år? - De ved altså, hvor gammel jeg er.
Hvis De vil være eneboer, hvorfor har De så ansat en opsynsmand?
Jeg går meget rundt, hvis det er det, De vil vide, inde i villaen -
- når her ikke er andre. Det er der sjældent. Men jeg går aldrig udenfor.
Bare tanken om det virker lammende på mig.
Jeg håber, at De forstår mig bedre nu, og at De vil hjælpe mig.
Det lover jeg, miss Ibbetson.
De afgør selv, hvad De skal have for arbejdet. Jeg stoler blindt på Dem.
Læg kontrakten på bordet. Jeg underskriver den til næste gang.
Jeg er meget træt nu.
Udover at De kan lide mine handsker, hvorfor har De så kontaktet mig igen?
Jeg har ikke været særlig venlig.
Jeg blev rørt over, hvordan De betragtede min villa fra baren overfor.
- Du har fundet de manglende dele. - Du må nøjes med den del lige nu.
Hvor meget vil robotten mon være værd, hvis vi kan få den til at virke?
Tænk på et virkelig højt beløb.
- Tænker du på et beløb? - Ja.
- Du har nok sat beløbet for lavt. - Du kan sige meget uden at sige noget.
Det opfatter jeg som et kompliment.
Hvis tingene går, som jeg forventer, vil du blive rigt belønnet.
Det var ikke min mening at tale om penge. Hvor har du fundet det her?
I antikvitetsbranchen er det strengt forbudt at afsløre sine kilder.
Der er flere og større tandhjul i det hjørne.
Saml dem sammen. Jeg skal nok selv katalogisere dem.
Lysestager. 17. århundrede.
Mr. Oldman.
Mr. Oldman? Hvad har De besluttet angående møbler i denne fløj?
Vi er ved at udarbejde inventarlisten. De kan redigere i den efterfølgende.
- Jeg har tænkt over Deres situation. - Beklager at have taget Deres tid.
Jeg forstår bare ikke, hvordan De kan leve på denne måde.
Jeg klarer mig fint og har ikke brug for hjælp. Men tak for Deres omsorg.
Det var så lidt.
- Vi ses snart. - Hav en god dag.
Mr. Oldman?
Deres kontrakt.
Jeg har læst den. Den ser fin ud.
Jeg har sat mine initialer på hver side og underskrevet den sidste.
Perfekt. Men Deres personlige data mangler.
De står i mit pas.
- Det er jo for længst udløbet. - Personlige data udløber aldrig.
Jeg var blot en pige dengang, men der står det, De skal bruge.
I kritiske tilfælde anbefaler jeg i øvrigt at lade tingene restaurere.
De er eksperten.
Det forlænger processen, men derved kan vurderingens omfang udvides.
Jeg forstår.
De farver Deres hår. Jeg afskyr folk, som fornægter deres egen hårfarve.
Og tænk, at man kan være så indbildsk, at man slet ikke går uden for en dør.
Min ansættelse som opsynsmand udløber på mandag.
Fremover kommer jeg kun med miss Ibbetsons varer.
- Jeg kunne ikke være mere ligeglad. - Her er nøglerne til villaen.
- Hvad skal jeg med dem? - Miss Ibbetson bad mig give Dem dem.
I fald De havde brug for at komme ind og foretage flere vurderinger.
Smæk med døren, når De går ind. Ellers bliver hun bange og går i panik.
Jeg prøver som en gal at finde ud af, hvordan de her dele passer sammen.
- Det er næppe let. - Men det er ikke umuligt.
Gearkasser er ligesom mennesker.
Hvis de har været sammen længe nok, begynder de at ligne hinanden.
Så med tiden vil ethvert samliv kunne være muligt?
Absolut.
Du minder mig om min ven, der mødte en yngre pige, som led af agorafobi.
- Frygt for åbne pladser? - Ja.
Hun boede i årevis alene i en lejlighed.
Hun gav ham for nylig nøglerne til sin villa -
- og han har lige siden haft en permanent følelse af... ængstelse.
Jamen nu vil han jo konstant bekymre sig om hende.
"Hvad har hun brug for? Shampoo, medicin, strømpebukser... yoghurt?"
- Smukt, ikke? - Det ved jeg snart ikke.
Din ven kan være helt rolig. Tiden arbejder allerede på deres gearkasser.
Sådan, mr. Oldman.
Er De vred på mig? Over det, jeg sagde om Deres hår?
Nej da. Jeg ville bare høre, om salget af møblerne skal stå i familiens navn?
- Eller vil De være anonym? - Anonym.
Jeg så Dem denne gang. I tv.
Jeg var tvunget til at udtale mig.
De er mere fascinerende nu. De vil få stor succes blandt kvinderne.
Nummer 132. Gustave Rett. "Portræt af kvinde med hat".
1956. Olie på lærred. 80 x 100 cm.
Maleriet går for bedste bud. £10.000.
Fred, har du hørt fra miss Ibbetson? Hun tager ikke telefonen.
Jeg har ikke hørt fra hende i nogen tid. Jeg har ligget syg hele ugen.
Hvem har så givet hende mad?
Miss Ibbetson?
Miss Ibbetson? Svar mig.
Claire? Claire, er alt i orden?
Nej! Lad være.
Det er mig, Claire. Det er mr. Oldman.
Lyt til mig. Det er mr. Oldman. Her er ikke andre end mig.
Hvad er der galt? Fortæl mig, hvad der er sket.
Jeg fik det dårligt og vidste ikke, hvem jeg skulle ringe til.
Der var ingen, der tog telefonen. Og så faldt jeg.
Jeg faldt, og jeg slog...
Åbn døren, Claire. Du skal tilses af en læge.
Nej! Lad være.
Nej!
Kan du også reparere en ødelagt auktionarius?
Jeg ville ikke vide, hvor jeg skulle begynde. Dejligt at se dig.
Er der noget galt? Du virker lidt fraværende.
For mange træorme og spindelvæv og for få mesterværker.
Skal vi ikke bare sige det sådan? Hvordan går arbejdet med vores legetøj?
Jeg har fået samlet nogle af sektionerne.
Men der mangler stadig for mange dele.
Hele den udvendige side. Vi ved endnu ikke, hvad han er.
Ligesom min ven og hans veninde i tårnet.
Måske. Men vi har aldrig set vores robot. Vi famler stadig i blinde.
Det gør han også. Han taler med hende gennem en lukket dør.
- Lukket dør? - Ja.
Hvis der er andre i villaen, barrikaderer hun sig på sit værelse.
- Har han aldrig set hendes ansigt? - Det har ingen.
Det er som, når unge mødes på nettet. De er også hemmelighedsfulde i starten.
- Hun vil ikke åbenbare sig. - Måske er hans strategi ikke god nok.
Så min ven får sværere ved sit forehavende -
- end vi får ved at rekonstruere Vaucansons robot?
Afhængig af, hvor mange rustne dele du skaffer.
Tja... Her er en til.
Det er en mobiltelefon. Den er spritny.
Det er mig, der er rusten, for jeg kan ikke bruge den. Vil du lære mig det?
- Hallo? - Godaften. Det er Claire Ibbetson.
- Forstyrrer jeg? - Nej, slet ikke.
Fra nu af må De som sagt ringe når som helst.
Jeg vil gerne takke Dem for... Alting.
Det behøver De ikke. Det vigtigste er, at De har det bedre.
Ja. Jeg slog mit hoved lidt, men jeg har det bedre nu.
Jeg har set på inventarlisten.
- Hvad synes De? - Det er virkelig flot arbejde.
Men jeg er så frygtelig i tvivl. Jeg er usikker på, om jeg skal sælge.
- Hvad vil De foreslå? - Det ved jeg ikke.
Hvorfor ville De sælge? Af nød, for at begynde på en frisk eller noget tredje?
Alle tre ting, vil jeg tro. Jeg ville også sælge villaen. Den er for stor.
Villaen føles tit som en stor, åben plads. Jeg vil gerne have noget mindre.
Men tanken om at skulle flytte fylder mig med rædsel.
Hvordan skulle jeg gøre? Tage bind for øjnene? Blive båret ud i søvne?
Jeg bliver ulykkelig, når jeg tænker på det, og så udskyder jeg det.
De behøver ikke at beslutte noget endnu. Ikke før kataloget er trykt.
De skal ikke pine Dem selv. Tænk på Dem selv og Deres fremtid.
Det er den største pine af alle. Tanken alene forhindrer mig i at arbejde.
Arbejder De?
Jeg skriver. Romaner, fortællinger og den slags.
Dem vil jeg da købe.
- Det vil De heldigvis aldrig kunne. - Hvorfor?
Jeg skriver under pseudonym, og jeg væmmes ved det, jeg skriver.
Kunstnere væmmes altid ved deres arbejde, miss Ibbetson.
De kaldte mig Claire i går.
Det skal jeg beklage. Jeg var oprevet.
Det må De gerne blive ved med.
"Det må De gerne blive ved med," sagde hun til ham uden videre.
- Hvad sagde han så? - Han var overrasket, men indvilligede.
- Hvad skulle han da ellers gøre? - Bede hende om at bruge sit fornavn.
Sådan er han ikke, og min ven har vist ikke tænkt sig at bejle til hende.
Så får han hende aldrig ud derfra.
Min ven har vist ikke tænkt sig at bejle til hende...
- Frygtelig stemme. - Har han ikke et ønske om at se hende?
"Ønske" er vist ikke det rigtige ord.
Han er nok nærmere nysgerrig efter at se hende.
Men det kommer vist næppe til at ske.
Måske. Det afhænger af, hvor modig din ven er.
- Det franske chatol? - Ja.
- Skrivebordet med rullejalousi? - Nej. Det vil jeg beholde.
Det var det. Næste gang tager vi malerierne.
Og, Claire, skal billederne tages her eller i et fotoatelier?
I et atelier. Jeg vil ikke have for mange folk her.
Det lyder godt. Jeg går nu. Er der noget, du har brug for?
Nej. Tak, mr. Oldman.
Hvornår ses vi igen?
Du mener vel, hvornår du ser mig? Jeg nyder jo ikke samme privilegium.
- Undskyld. - Men snart.
- Hav en god dag. - I lige måde.
Hallo?
- Utroligt. - Jeg kunne slet ikke sove, Virgil.
- Jeg ville jo gerne tilgives. - Hvordan fik du fat i det?
Jeg hørte, at mrs. Derain havde økonomiske problemer -
- så jeg overtalte hende til at sælge det for £250.000.
- Det var sandelig ikke billigt. - Jeg syntes, at prisen var rimelig.
Du talte om £8.000.000. Og nu får alle en god handel ud af det.
- Hvor meget vil du have? - Ikke en øre mere, end jeg gav hende.
Du har virkelig mistet taget.
Jeg vil bare gerne igen være din ven -
- din medsammensvorne, din betroede ruffer.
Hvis du gør det her for at genvinde min tillid, er det ikke lykkedes.
For jeg har aldrig nogensinde mistet tilliden til dig.
Fantastisk. Du har fundet nogle vigtige ting.
Her er det bedste.
- Et øre. - Stort fremskridt, ikke sandt?
Jo. Vi har nået et vendepunkt. Se.
Strålende. Delene tiltrækker nu hinanden.
Nå, men... Hvordan gik det for... din ven?
Hvor mange sekunder var du om at regne ud, at jeg talte om mig selv?
- Faktisk en del sekunder. - Jeg har ikke fulgt dit råd.
Der var noget forvredet og uforsigtigt over det.
Det kan jeg godt se.
Det matematiske udgangspunkt for en seksdages uge.
Den matematiske udgangspunkt for en 51 minutters time.
- Hvad skulle det være? - Te, tak.
Et punkts længde. En cirkels retning.
- Deres te er klar. - Kanten af en omkreds.
- Arealet af et udsnit. - Flot.
En sfæres lodrette vinkel.
Jeg har taget vurderingerne med. Studér dem nøje, for du skal godkende dem.
- Jeg ved intet om det her. - Nej. Stol blot på mig.
De har brugt meget tid i kælderen for nylig.
- Er det derfor, du udskiftede låsen? - Det gør jeg hvert halve år.
Jeg dobbelttjekker altid tingene -
- når jeg undersøger småting i kældre. Hvis det er et problem, så sig til.
De nye nøgler ligger på bordet. Vær sød at tage dem.
Tak for Deres tillid.
- Blev De sur over at være låst ude? - Nej, men jeg blev urolig.
De har ret. Jeg burde have sagt det. Undskyld.
Du ødelægger dit liv, og jeg begriber ikke hvorfor.
Din sygdom er så absurd, at den nærmest virker uvirkelig.
Første gang troede min mor også, at jeg spillede syg. Vi var i udlandet.
Jeg stivnede, da jeg gik rundt om Eiffeltårnet.
Jeg begyndte at skrige og faldt omkuld.
Jeg var kun et barn, men det skete tit, så min mor troede på mig til sidst.
Har du nogensinde stået på en plads uden at føle angst?
Kun én gang. På en lejrskole i Prag. Jeg var 14 år.
Pladsen med det astronomiske ur.
Jeg var der hundredevis af gange. Det var så smukt.
Der var en restaurant med en besynderlig indretning.
Den restaurant ville jeg umådelig gerne gense.
Der var jeg meget lykkelig. Den hed "Night and Day".
- Har du ikke været der siden? - Nej.
Hvad med at rejse dertil nu? Jeg vil gerne invitere dig.
Du virker ikke særlig begejstret. Vi er næsten i mål.
Vores robot træder snart frem af skyggen.
Jeg er bestemt glad. Du er enestående. Det er bare...
Det er bare en af de aftener, hvor man føler sig ligesom denne himstregims...
Ufuldstændig.
Har du aldrig været gift? Eller fået børn?
Lige så meget som jeg beundrer kvinder, frygter jeg dem.
Og jeg forstår dem ikke.
Miss Ibbetson kunne da vist sagtens være en undtagelse fra reglen.
Det er jeg også bange for.
- Har du virkelig aldrig set hende? - Kun én gang.
Hvordan ser hun ud?
Når man fatter interesse for et andet menneske -
- vil man vel altid bilde sig ind, at vedkommende er smuk.
Et stykke hen ad vejen.
Hun har fødselsdag i overmorgen. Jeg vil gerne give hende noget brugbart.
"Noget brugbart" er ikke den bedste fremgangsmåde.
Ikke første gang. Da er det bedre med noget mere traditionelt.
Godmorgen.
Goddag.
Goddag, mr. Oldman. Se, hvad jeg fandt i kælderen.
Jeg så, at De var interesseret i det her gamle bras.
Ja, ophænget til Murano-lysekronen. Mine kollegaer ledte efter det.
Hvis De giver mig Deres nøgle, kan jeg lægge det ud i Deres bil.
- Vent. - Tak.
Godmorgen, mr. Oldman.
Jeg tillod mig at huske, at det er din fødselsdag.
Tillykke med fødselsdagen, Claire.
- Jeg har læst vurderingen. - Forstod du noget af det?
Ja. Beløbene er latterlige. Jeg bliver jo snydt.
De beløb er jo blot startbuddene.
- De bliver højere. - Hvad, hvis de ikke gør?
I så fald sørger vi for at øge fortjenesten på de vigtige værker.
Gambler vi da? Det er jo kun mig, der taber.
De vil snyde mig. Det er kun Dem, der tjener på det. Skide tyveknægt.
Jeg er villig til straks at afsige provisionen.
Ha!
Alle dine middelmådige nips bliver straks slettet.
Og gør mig så den tjeneste at forsvinde fra jordens overflade.
1984, sir.
- Hallo? - Jeg opførte mig utrolig dårligt.
Jeg føler mig så dum. Jeg skal hele tiden forklare mig.
Jeg har aldrig fået blomster før.
Jeg ved ikke, hvad det siger om mig.
Du behøver ikke at udstille din pine. Jeg er ikke vred på dig.
Mine fødselsdage har altid været frygtelig. Og De...
Lige siden De kom ind i mit liv, har De vendt op og ned på alting.
Forleden dag gik jeg nedenunder.
Jeg åbnede hoveddøren og kiggede ud i haven.
- Gik du udenfor? - Nej.
Jeg var bange. Jeg havde det forfærdeligt.
Men jeg er aldrig gået så langt før.
Vil du have, at jeg kommer?
Det er formålsløst.
Der findes nye typer behandlinger nu om dage.
Jeg vil hellere tale med Dem end med en psykolog.
- Skal det opfattes som et kompliment? - Ja.
Du har taget portrættet af danseren frem.
- Jeg vil gerne beholde det. - Det er ikke ret meget værd.
Det er et portræt af min mor. Hun var på min alder, da hun fik det lavet.
- Ligner du hende? - Hun var kønnere end mig.
Det kan jeg jo desværre ikke bedømme selv.
Jeg går nu, Claire. Ring endelig, hvis du mangler det mindste.
Tak, mr. Oldman. Vi ses snart, håber jeg.
Hallo? Er det Dem, redaktør? Jeg ville have ringet Dem -
- men det har taget tid at få ordnet det med møblerne.
Ja. Oldman tager sig af det.
Hvordan han er? Han er ikke så gammel, som man skulle tro.
Han klæder sig mærkeligt, men han ser stadig godt ud. Jeg stoler på ham.
Hvorfor? Er De jaloux?
Forelsket? Nej, det tror jeg ikke.
Min sygdom afskrækker ham. Og alle andre.
Jeg slog bare min fod. Kan vi tales ved senere?
Hvem er det? Er her nogen?
Gå! Vær sød at gå!
Gå!
Lad mig være! Gå!
- Hallo? - Vil De ikke nok hjælpe mig?
Tag det roligt, Claire. Hvad er der sket?
De må hjælpe mig. Hjælp mig.
Jeg kommer hurtigst muligt.
Claire! Det er mig. Jeg er her. Hvad er der sket?
- Der er nogen i villaen. - Tag det roligt. Her er ikke nogen.
Her er nogen.
Det var mig før, Claire. Det var mig. Det var mig.
Jeg gemte mig i lokalet, fordi jeg ville se dig.
Udspionerede De mig?
Gå Deres vej! Jeg vil aldrig se Dem igen.
Virgil? Du må ikke gå.
Tro mig. Jeg opfører mig normalt ikke sådan her.
Det gør jeg heller ikke.
Så jeg vil helt sikkert begå nogle fejl...
Men jeg vil aldrig nogensinde ønske at gøre dig noget ondt.
Jeg kan bare ikke undertrykke det mere.
Jeg er nødt til at se dig.
Du skulle have set hende.
Bleg. Som et Dürer-stik. Hun lignede en skabning skræmt fra vid og sans.
Og jeg kunne se min egen frygt i hendes øjne.
Enhver mand vil gerne være lige så skræmt, som du er lige nu.
- Du har udvirket et mirakel. - Det er for tidligt at sige.
Og vær nu forsigtig. Det er nu, man begår fejl.
Når man tror, at ens lykke er gjort, slækker man på sin strategi.
- Hvilken strategi? - At man altid skal overraske dem.
Gør ting, som de ikke forventer. Tag en chance.
Du beder mig gøre ting, der slet ikke er mig.
Præcis derfor skal du gøre det. Så længe du bare følger hendes regler -
- så vil hun altid føle sig... syg. Hun vil gerne føle sig som en kvinde.
Hvad synes du? Kan du lide den?
Det ved jeg ikke. Hvad synes du?
Du ser fantastisk ud, Claire. Måske en mindre størrelse?
Ja. Det er nok en god ide.
Det er længe siden, jeg har fået sådan en gave.
- Så er det vel også på tide? - Det ved jeg snart ikke.
Jeg er lidt... overvældet.
- Jeg kan altså ikke... - Hvad?
Åh, naturligvis. Undskyld. Jeg forstod det ikke lige.
Jeg ved ikke, om jeg fortjener alt det her.
Lad mig afgøre det.
Vi må finde en dato for auktionen i Stockholm, ellers begår de selvmord.
Det er for langt væk. Lad dem bare begå selvmord.
Så er der direktøren for Hermitage og auktionerne i San Francisco og Madrid.
- Ditto. For langt væk. - Vi kan ikke bare afblæse det hele.
Verden er fyldt med auktionariusser. De skal nok finde en anden.
- Er du gift, Lambert? - Det har jeg været i knap 30 år.
- Hvordan er det at bo med en kvinde? - Det er som at deltage i en auktion.
Man ved aldrig, om man har afgivet det højeste bud.
Den her.
Hvad synes du? Ser jeg pæn ud?
- Smuk. Du har virkelig gjort det godt. - Løgner.
Jeg har ikke gjort det her i årevis. Jeg ligner et monster.
Tro mig. Du skal bare øve dig lidt.
Og så tager du mig med til auktioner og til elegante fester -
- og de bedste restauranter i verden.
Det er derfor, du giver mig den slags gaver, ikke, Virgil?
Så jeg kan langsomt få det bedre, og du kan invitere du mig ud. Ikke?
- Nej. - Hold nu op. Lad os tale om det.
Måske begik vi en fejl. Måske var det lidt forhastet.
Du skal ikke bebrejde dig selv. Det er hende, der ødelægger alt.
Robert? Min tante blev væk igen. Vi fandt hende i parken.
Det er jeg ked af, Terry. Jeg kunne ikke nulstille den.
Det var meget nemmere at lave en ny.
Den her rækker meget længere. Uanset hvor hun går hen, kan I spore hende.
- Bare husk at omprogrammere din pc. - Det skal jeg nok. Du er en skat.
- Tak, min skat. - Selv tak.
- Vi ses i morgen aften, ikke? - Jo.
Du skal finde på noget, som hun synes er spændende, men samtidig trygt.
Ja, men hun vil stadig se det som svigfuld terapi.
- Invitér hende på middag. - Ja. På Noma i København.
Aftenens højdepunkt er så, når du fortæller hende, at hun er smuk.
- Og kommer du så til kaffe bagefter? - Hvorfor ikke?
Vi spøger, men jeg ville nu gerne have, at du mødte hende.
- Du vil forstå hende bedre end mig. - Hvem sagde, at det var en spøg?
129.403.
- Champagnen. - Tak.
12.624.831,333.
Rigtigt. Utroligt!
- Du stråler, Claire. - Har du ordnet alt det her?
Jeg er slet ikke ueffen, når det kommer til indretning.
Det blevet fantastisk flot, Virgil. Tak.
Jeg har længe glædet mig til at være alene med dig.
Et stille sted. Langt væk fra den irriterende menneskemængde.
Skål for din sindsro, Claire.
Skål for din ironi, Virgil.
Nu kan jeg endelig sige det. Du er meget smukkere end danseren.
- Så er der serveret. Tag plads. - Tak.
Men du skal vide, at jeg ikke er verdens bedste tjener.
- Jeg tager chancen. - Det er dumdristigt.
For hvis du ikke bryder dig om betjeningen -
- må jeg jo invitere dig ud på byens bedste restaurant næste gang.
Lad os nu ikke ødelægge aftenen. Lad os ikke tale om mig.
Fortæl mig i stedet om dig selv og din fortid.
Min fortid er bare historien om en forældreløs dreng på et børnehjem.
Når nonnerne skulle straffe ham, blev han sendt ned til en konservator -
- som havde værksted på hjemmet.
Drengen elskede at se konservatoren arbejde -
- så han lavede alverdens skarnsstreger for at blive afstraffet tit.
Han lærte en masse om kunst -
- malerteknik, hvordan man skelner en kopi fra originalen og så videre.
I en af dine gamle artikler, som ligger på nettet, skriver du:
"Der ligger noget ægte skjult i en hver forfalskning." Hvad mener du?
Når en falskner kopierer et værk, vil han altid ende med at tilføje noget.
Det er ofte bare en mindre, ligegyldig detalje.
Et enkelt penselstrøg, hvormed falskneren forråder sig selv -
- og afslører sine egne ægte følelser.
Jeg elsker at høre dig tale.
Du var meget overbevisende. Den fødte forfører.
- Så jeg er altså bestået? - Ja, med glans.
Undskyld, du er blevet lidt overset på den seneste.
Du har ikke sagt noget om Claire.
Hvis jeg ikke vidste, at hun var syg, ville jeg tro, at hun var normal.
Og hun er meget smukkere, end du sagde. Jeg kunne rigtig godt lide hende.
- Er du ude på at gøre mig jaloux? - Bed bare til, hun aldrig bliver rask.
- Skal nummer 87 og 88 opdeles? - Nej. De skal sælges samlet.
Hvad kan jeg hjælpe Dem med?
- Det er Robert. - Hvad er der galt? Bare sig det.
Det går ikke så godt imellem os.
Pigerne flokkes om ham. Jeg er nok bare...
- Jeg er bange for at miste ham. - Er der noget, jeg kan gøre?
Skal jeg tale med ham?
Han har på det seneste talt om en pige, der hedder Claire.
Claire? Jeg er ikke helt med.
Man skal altid være på vagt over for ham.
Det gælder også Dem.
Jeg føler mig så dum.
- Lov mig ikke at sige noget til ham. - Det lover jeg.
Har du ventet længe? Hvis du havde ringet, ville jeg være kommet før.
- Jeg vil gerne tale med dig. - Er der noget galt?
Min assistent kommer forbi senere. Overdrag robotten til ham.
- Alt i orden. - Han betaler dig for dit arbejde.
Må jeg ikke få en forklaring?
Du er ikke den hæderlige mand, jeg troede, du var.
Det er mærkeligt at se dem så fine. Det er, som om de slet ikke er mine.
- Så mangler der vist ikke noget. - Jo, der gør.
Hvordan har du kunnet leve de bedste år af dit liv her?
Det ved jeg ikke. Men det var bare det rigtige for mig.
"Var".
Det er det stadig. Det vil det altid være. Altid.
Du må ud herfra. Og du skal gøre det ved egen hjælp.
Det er jeg ikke modig nok til.
Det er et edderkoppespind, som jeg aldrig vil kunne gøre mig fri af.
Min far var glad for denne gamle samling. Jeg ved ikke, hvad det er.
Hallo? Godmorgen, hr. redaktør.
Ja, jeg er næsten færdig. Men jeg vil gerne skrive sidste kapitel om.
Slutningen skal være mere energisk.
Hvis De gerne vil have det... Ja. Vi tales ved snart. Tak.
De kan godt være en del af noget værdifuldt, men jeg ved ikke helt hvad.
Jeg gad vide... om du er mere interesseret i mine ting end i mig.
Hvordan kan du sige det?
Jeg skulle ikke have lukket dig herind.
Jeg har fundet alle de manglende dele. Har du lyst til at afslutte opgaven?
Det er din hovedpine nu.
Sarah opsøgte mig forleden. Hun var ked af det på grund af jeres forhold.
- Er du kommet for at rådgive mig? - Nej. Du er jo kvindeeksperten.
Fint. Vi kan godt slå en streg over tingene. Men på to betingelser.
Du skal lade være med at involvere mig i dit privatliv.
Og den anden?
Tag den her tilbage.
Jeg blev ikke begejstret over din Vaucanson for pengenes skyld.
- Jeg har den liggende ude i bilen. - Har du også de nye dele med?
Dem må du vente lidt på. De er filtret ind i mit privatliv.
Jeg vil ikke høre mere.
Hvis du skulle vælge mellem Claire og robotten, hvad ville du så vælge?
- Den her. - Et utroligt godt valg, mr. Oldman.
Og hvis størrelsen er forkert, er hun altid velkommen til at komme forbi.
Claire? Det er mig.
Claire? Jeg har taget frokost med.
Claire?
Claire? Svar mig. Claire?
Er du hernede?
Undskyld, men har I set en kvinde forlade villaen overfor?
Nej. Har I set nogen forlade villaen overfor?
En ung kvinde. Almindelig af højde, mellemblond, lidt bleg.
Jeg har måske set hende. Jeg så hende gå væk fra porten.
- Hvornår? - I morges, da jeg spiste morgenmad.
- Andet? - Hun virkede lidt mærkelig.
- Mærkelig? Hvilken vej gik hun? - Den vej. Hen mod parken.
231.
Idiot!
- Hallo? Virgil? - Hun er væk. Claire er forsvundet.
Jeg har ledt overalt. De så hende gå i morges.
- Skal jeg komme? - Meget gerne.
- Er det sket før? - Nej. Hun har altid gemt sig indenfor.
Kan hun have opsøgt nogle venner?
Hun kommunikerede med folk på nettet, men under falsk navn.
- Hun kan ikke være nået langt væk. - Det må vi håbe.
Jeg har været rundt alle vegne.
Hallo? Hej, Lambert. Har miss Ibbetson ringet?
- Nej. - Hvis hun ringer, så kontakt mig.
Naturligvis. Du har vel ikke glemt det, vel?
Glemt hvad?
- Der er han. - Nummer et.
Senbarok. Venetiansk spejl fra det 18. århundrede.
Indlagt træ med bladguld, blomstermotiver og guirlander.
Toprammen har...
Indlagt træ med bladguld, blomstermotiver og guirlander.
Toprammen har indgraverede snoninger. Skal vi sige €130.000?
€140.000. 150.000 fra herren her til højre.
160.000. Kvinden dernede.
170.000. 180.000 via telefon.
200.000. Herren til venstre for mig nede i salen.
220.000.
250.000 via telefon...
Stadig intet nyt, mr. Oldman. Jeg leder videre her.
Robert leder længere væk. Jeg ringer igen senere.
- Han er blevet skør. - 280.000. 310.000.
Flere bud? Solgt.
Jeg tjekker hospitalerne, men der er intet nyt.
Vi skal nok finde hende. Jeg ringer senere.
Nummer 2: Et Fassadenschränke-skab i valnød, marmor, eg og ask.
De udskårne sider har en indlagt stribe -
- og de to låger har arkitektoniske motiver indgraveret.
Der er tre snoede, koniske støtter ved lågerne.
Nederst er der to skuffer...
Vi er nødt til at kontakte politiet.
Pressen vil svælge i det, og jeg vil blive inddraget. Lad os vente lidt.
- Hvad håber du på, at der sker? - At hun kommer tilbage eller dukker op.
Eller at de finder ud af, hvor hun er.
Folk med hendes problemer forsvinder ikke bare.
Det kommer an på så meget.
Selv den mest voldsomme fobi kan pludselig forsvinde af sig selv.
Hvorfor stak hun så af?
Måske er der sket noget mellem jer, som har fået hende til at gøre det.
Du ved godt, at det er helt umuligt.
Du er den eneste, der ved alt, hvad der er foregået imellem os.
Hav mig lige undskyldt.
- Hallo? - Undskyld, mr. Oldman.
Jeg kan ikke finde en eneste forlægger, der kender hende.
De siger, at de tit ikke kender folks identitet, hvis de bruger pseudonym.
Tænk, at du af alle er endt i sådan en redelighed.
- Hvordan skal jeg hjælpe dig? - Du skal bare lytte.
Hun er jo syg, så det lyder mærkeligt, at hun bare er stukket af.
Jeg tror nærmere, at hun måske er blevet kidnappet.
Næppe. Hun har vist ingen fjender.
Men nogen kan jo være blevet betaget af hende og have tvunget hende med.
- Hvem? - Jeg er lidt usikker på Robert.
Ham den unge? Sådan som du beskriver ham, er han vist næppe den type.
Ud fra et litterært synspunkt passer han på en prik.
Den unge ridder redder ungmøen fra en gamle mand, der ikke kan elske.
Litteratur, præcis. Slå nu koldt vand i blodet, Virgil.
- Hun kan have sine grunde til at gå. - Hvilke grunde?
Hun har for nylig oplevet følelser, der ikke harmonerer med at ville flygte.
Jeg ville ikke være så sikker. Følelser er ligesom kunst.
De kan være falske. De ligner den ægte vare, men de er falske.
- Falske? - Alt kan blive foregivet, Virgil.
Glæde, smerte, had.
Sygdom, helbredelse. Selv kærlighed.
- Hallo? - Vi har overset noget.
Er du sikker på, at der ikke er andre hemmelige rum i villaen?
Der er vist ikke andre døre magen til den i miss Ibbetsons værelse.
Det eneste sted, vi ikke har ledt, er på loftet.
- Vidste du, at Claire var forfatter? - Jeg hørte hendes forældre nævne det.
Hun skrev under pseudonym.
Det vidste jeg ikke. Jeg har faktisk aldrig set hendes bøger.
Vi spilder tiden. Der er ikke andre skjulte værelser.
- Vi bør... - Stille!
Du... Du kom tilbage.
Du...
Claire?
Claire? Jeg kan mærke, at du er her. Svar mig.
Du kom tilbage.
- Du kom tilbage. - Selvfølgelig.
Var du bange for, at jeg ikke ville komme?
Jeg troede, at du havde forladt mig. Ligesom sidst.
- Sidst? - Da vi kom tilbage fra Prag.
Jeg vil aldrig efterlade dig.
Jeg var lykkelig i Prag på den mærkelige restaurant.
Jeg var der med min første og eneste kæreste.
Han var ældre end mig.
Da vi kom tilbage, var vi en dag ude at gå inde i centrum.
Vi blev ramt af en bil.
Da jeg kom til bevidsthed, var han væk.
Jeg gik hjem, og jeg gik aldrig uden for en dør igen.
Jeg har aldrig været i seng med en kvinde.
Jeg sov slet ikke.
Jeg lå og så på hende hele natten. Det var fantastisk.
Velkommen i de voksnes klub. Du har fået hende til at falde for dig.
Jeg har haft en dygtig læremester.
Nu ved jeg, hvor dværgen gemte sig. Der må have siddet et fodstykke her.
Han gemte sig der, og så genlød hans stemme op igennem kroppen.
- Det må have være betagende. - Kan man foregive at være forelsket?
Hvis det, du siger om forfalskninger, passer, kan det ikke foregives 100 %.
Hvis kærlighed da er kunst.
Ville det ikke være fantastisk? Så kunne man sælge det på auktion.
Den, der bød højest, kunne genopleve verdens største romancer.
Jeg håber ikke, at jeg har ødelagt din romance med Sarah.
En ny ventil, to hængsler og en sikring, så er den så god som ny.
Hvad vil du gøre nu?
Jeg vil lokke hende udenfor.
Jeg ville ikke presse for meget på, hvis jeg var dig. Hun er for skrøbelig.
Vent og se. Pludselig falder alting på plads helt af sig selv.
Hallo? Hallo?
Virgil? Er det dig?
Virgil!
Virgil?
Hjælp!
Hvorfor kan du ikke lide det?
Det føles mere som et hotel end et hjem.
Man kommer hjem, sover, og næste morgen er man på farten igen.
Lad os gå indenfor igen.
Det ser ud, som om du har planlagt at få en masse besøg.
Ja, men den plan gik i vasken. Bortset fra tiltrædelsesreceptionen.
Jeg stolede slet ikke på andre, så jeg holdt dem væk fra mit hotel.
Jeg var et fjols.
Jeg bliver stadig nedtrykt, når jeg ser tjenestefolkene gå rundt.
Jeg sender dem altid hjem efter aftensmaden.
- Jeg sagde jo, at vi var meget ens. - Ja. Du havde ret.
Og takket være dig har jeg indset tingene.
- Hvor skal vi hen? - Det får du at se om lidt.
Luk øjnene. Jeg siger til, når du må åbne dem.
Du skal ikke være bange. Jeg skal nok føre dig.
Jeg kan ikke lide lege, hvor man skal lukke øjnene.
- Pas på trinnet. - Forsigtig, tak.
Vi er der næsten. Stop.
Åbn dine øjne.
Jeg tror ikke mine egne øjne.
- Det er så overvældende. - Jeg har samlet på dem hele livet.
Jeg er altså ikke den første. Du har haft andre kvinder.
Ja. Jeg har elsket dem alle, og de har elsket mig.
De lærte mig at vente på dig.
Nu vil vi gerne bede dig flytte ind og gøre dette smukke hotel til dit hjem.
Åh, Virgil.
Hvis der nogensinde sker os noget, så skal du vide, at jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig.
Auktionskataloget over Ibbetson-villaen er færdig.
Tillykke. Hvor er det flot.
Hvem skal købe alle de skønne ting?
Jeg glæder mig usigeligt til at høre, hvad du synes om det.
Kan du ikke lide det?
Det er bare det...
Lige siden jeg besluttede at flytte ind hos dig -
- har jeg gået og tænkt på, at jeg faktisk ikke længere vil sælge.
Alt skal være, som det hele tiden har været.
- Det forstår jeg godt. - Gør du?
Hvis jeg var dig, ville jeg gøre det samme.
I morgen er alting tilbage på sin vante plads.
Sådan, Virgil!
Skål for min karrieres mest smertefulde og allerbedste katalog.
- Skål. - Skål.
Og eftersom I er blevet min familie -
- har jeg også en vigtig meddelelse til jer.
Jeg skal lede en auktion i London i næste uge. Min fornemste og sidste.
- Han har vist fået dameselskab. - Hvem? Virgil?
Så han har altså indset, at den værste seksuelle perversion er kyskhed?
Hvordan føles det?
Jeg har aldrig haft det bedre. Luften emmer af forventning.
Alle mine kollegaer er kommet for at sige farvel.
Grunden til deres glæde er, at de nu ved, at de slipper for mig.
Jeg er glad. Jeg ville bare ønske, at du var her.
Ja. Men jeg er ikke klar til at rejse endnu. Jeg blev svimmel i bilen i går.
Bare rolig. Vi skal nok nå at komme ud at rejse.
- Vi er klar, mr. Oldman. - Jeg kommer.
- Har du hørt fra vores unge venner? - Konstant. Jeg er aldrig alene.
- Godt. Hils dem. - Jeg kan høre, at du må videre.
- Ja, men jeg glæder mig til at se dig. - Held og lykke, min skat.
£12.100.000.
Nogen højere?
£12.300.000.
Nogen højere?
£12.500.000 via telefon.
Nogen højere? £12.500.000...
Solgt for £12.500.000.
Mine damer og herrer, mange tak.
- Dejligt at se Dem. - I lige måde.
Må jeg hilse på dig, når vi er ude blandt folk?
- Du var fantastisk. Jeg vil savne dig. - Du lyder, som om vi ikke vil ses.
Jo da, men jeg bliver helt nostalgisk, når jeg tænker på vores bedrifter.
- Det skal nok gå over igen. - Virgil?
Du kunne jo have gjort mig berømt, så jeg har sendt dig et af mine malerier.
Jeg skal nok lade være med at brænde det.
Claire? Så er jeg hjemme.
Hallo?
- Har du set miss Claire? - Nej.
Claire? Hvor er du henne?
Hun er nok gået ud. Det gjorde hun også i går.
Sarah og Robert hentede hende, og de var tilbage ved frokosttid.
Der ligger noget ægte skjult i en hver forfalskning.
Jeg er helt enig. Derfor vil jeg også savne dig, mr. Oldman.
Der ligger noget ægte skjult i en hver forfalskning.
Jeg er helt enig. Derfor vil jeg også savne dig, mr. Oldman.
Godmorgen, mr. Oldman. De har besøg i dag.
Er det ikke dejligt? Se, hvem der er kommet.
Hvordan går det, mr. Oldman?
Jeg har taget din post med. Samt nogle aviser og tidsskrifter.
For et par dage siden blev der bragt nogle møbler til villaen.
- Lagde De mærke til det? - Det tror jeg.
Men jeg kan ikke se så meget herfra. Spørg hende.
Claire? Lyt til denne mand.
Ja.
Og dagen efter kom der nogle andre arbejdsmænd og fjernede alt igen.
Dagen efter?
Der har været tre leveringer og tre afhentninger på 18 måneder.
Jeg var her for ikke så længe siden. Kan De huske det?
Ni.
- Hvad mener De? - De har været her ni gange.
I dag er det tiende gang.
Har De set en kvinde forlade villaen?
Almindelig af højde, mellemblond, lidt bleg?
- Ja. - 231 gange.
- Er De sikker? - Derefter seks gange.
I løbet af halvandet år så jeg hende gå ud 237 gange.
Hvad sagde jeg? Hun er eminent. Hun kan huske alt.
Det kan ikke passe.
De var i villaen 63 gange.
36 gange om dagen og 27 gange om aftenen. Ikke medregnet ulykkesnatten.
- 144. - 144.
Telefonnummeret på ambulancen.
Villaen kan godt lejes. Hvis De er interesseret, kan De få en god aftale.
- Hvem ejer den? - Det gør jeg.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal med den, så jeg lejer den ofte ud til filmfolk.
Den har i to år været udlejet til ham, der lavede elevatoren op til min bolig.
Han er virkelig sød.
Han kan alt. Han kan reparere alting.
Og han kysser mig altid og kommer med blomster.
Til Virgil. I hengivelse og taknemmelighed. Billy.
Lyntoget til Paris ankommer nu til spor 7.
Berlin-Prag-ekspressen er 40 minutter forsinket.
Kom indenfor. Vi har indrettet det, som De bad om.
Deres baggage kommer i morgen. Jeg kommer forbi senere med kontrakten.
Hvis De mangler noget, så sig endelig til.
Åh, Virgil.
Hvis der nogensinde sker os noget, så skal du vide, at jeg elsker dig.
Er De alene, sir?
Nej. Jeg venter på en.
Danske tekster: Rosa Ahlengren Oneliner